Banii ăștia erau pentru a merge acasă cu taxiul.
E ultima zi de școală. Mamei nu-i pasă cum am cheltuit banii.
Am putea să-l sunăm pe tata, ne va lua el.
Hei, dă-mi berea.
Ce dracu...?
- Bună. - Bună, Trine.
Intră.
- Ai probleme? - Nu.
Las-o naibii. Avem bere din belșug, înăuntru.
Bună, Christian!
Bine ai venit!
Vrei o bere?
Lăsați berea baltă, este șampanie în bucătărie.
Hei, Christian, ai văzut-o pe Trine?
Trebuie să vă împingă cineva împreună.
- Tatăl meu tocmai a început s-o importe. - Vom lua câteva cu noi, în Suedia.
Exact, vom lua o cutie, corect?
- Noroc pentru Hällefors și toiul verii! - Pentru Hällefors!
- Vreți să jucăm foozball? - Da, fetele împotriva băieților.
Veți fi zdrobite.
- Ar trebui s-o ducem pe Sofie în pat. - Nu, las-o aici.
Mă duc până la toaletă.
Sofie!
- Ce dracu se întâmplă? - E sora lui.
Faceți ceva!
Nu...
DOUĂ LUNI MAI TÂRZIU
De ce n-a spus nimic?
Va fi bine să fii împreună cu ceilalți, nu-i așa?
Am verificat prognoza. Veți avea vreme bună în Suedia.
Nu cred că a fost o idee bună ca Christian să vină.
Ce? O, ba da.
Își va relua examenele finale, în august?
Când vom reveni din Suedia, va fi în regulă.
Bună.
- Vrei să iau eu asta? - Desigur.
Bună.
- Bună. - Bună.
- Putem pleca? - Da, să mergem.
Să ai grijă, scumpule.
Vreți să ascultîm niște muzică?
Ba bine că nu.
Ne trebuiesc niște chips, vrei să iei tu?
De astea.
Bună.
Avem o grămadă de bere.
Bine.
Nu vom bea pișatul ăsta slab, anul ăsta.
Eu cred că e bună.
Hei, Christian. La naiba, o vom lua.
- Ține. - Mulțumesc.
Ești din Copenhaga?
- Da, noi toți am venit pentru St. Hans. - St. Hans?
Toiul verii.
Am solicitat să fac ucenicia la Copenhaga.
- Ca ce? - Ca argintar.
Ce citești?
Profețiile Celestinei, dar doar pentru amuzament.
E a lui James Redfield, nu-i așa? Da, am auzit că a fost bun.
Este, de fapt. Ai văzut fotografia lui?
Da, el este. Ce nostim...
- El, deasemenea, scrie o alta. - The Tenth Instinct.
Mulțumesc.
- Ține. - Mulțumesc.
Pa.
Ține.
Abro Original?
La naiba!
- E rea? - Am lins "păsărele" cu gust mai bun.
- Ești atât de dezgustător... - Gustă.
Ai grijă!
La dracu, ce idiot...
E Persson.
Bună, tu ești?
- Ne pare foarte rău. Sunteți în regulă? - Da, sunt bine.
Deci, ești aici cu toți prietenii tăi.
- Toiul verii e doar odată pe an. - Asta așa e.
- Ei bine, luați-o ușurel. - Ăsta e Mark.
Condu cu prudență.
Distracție plăcută.
La naiba, Mark...
Ce...?
Ambreiajul e în stânga.
Nu e corect că eu stau în mijloc.
Cine ajunge ultimul în apă!
Mark și cu mine luăm camera asta. Tu și cu Jannick puteți dormi acolo.
Da, ca de obicei.
- Te simți bine? - Da, sunt bine.
- Ai nevoie de ajutor? - Nu, e-n ordine.
Le-am prins.
E de la Easter, când a fost aici cu Trine.
Au învățat pentru examen.
Băieți!
- Băieți, vreți să pregătim cina? - Să facem ceva de mâncare.
- Căsuța portocalie. Să-i dăm drumul! - Bine, sporturi.
Cine a fost, de 9 ori câștigător al medaliei olimpice, poreclit Zburătorul Finn?
- Ei bine, Anja? - Nu știu.
- Paavo Nurmi, trebuie să bei. - Bea, bea!
- Porție dublă. - Cine spune?
- E o pedeapsă. - Ăsta e vin, voi beți bere.
Voi beți mult mai puțin.
- Haide, bea. - Încetează.
Haide.
- Idiotule! Era nouă! - Îmi pare foarte rău.
Părerile de rău nu scot vinul roșu din bluza mea.
Liniștește-te.
Mă duc la culcare.
Ne vedem mâine, bine?
- Cred că am să plec și eu. - Noapte bună.
- Somn ușor. - Somn ușor.
- E ceva în neregulă cu Anja? - Mark pleacă în Anglia.
- S-a decis să meargă? - Da.
- Se presupune că ar fi o școală grozavă. - El vrea doar să-și vadă tatăl.
- Vei lua examenele din august? - Contez pe asta.
Aș putea călători cu Jannick, după aceea.
Încă mai vrei să mergi la Frankfurt?
Sofie voia și ea foarte mult asta. Vorbea foarte mult despre apartament.
E foarte drăguț.
- Somn ușor. - Și ție, la fel.
De ce nu dormi?
Am auzit un sunet ciudat, iar luminile mașinii erau aprinse.
- Erau aprinse? - Da, așa că le-am stins.
Dar s-au aprins din nou.
Asta era pe scaun.
Mi-e dor de ea.
- Bună dimineața. - 'neața.
La naiba...
Ei știu că n-am dormit acolo.
Și dacă ai fost jos, să faci o baie?
Bine.
- Bună dimineața. - Ai fost să faci baie?
- Da, am fost, pentru baia de dimineață. - Te-ai trezit devreme.
S-a întâmplat ceva foarte ciudat noaptea trecută.
- Cred că a fost o fantomă. - O fantomă?
- Cred că și eu am auzit ceva. - Chiar da?
Da, parcă te striga.
Ceva de genul "Christian, Christian, o, Christian..."
"Hai, Christian, haide..."
Vorbesc foarte serios. Luminile mașinii s-au aprins singure.
Ei bine... Așa e cu mașinile noi. Tot timpul au probleme cu partea electrică.
Vom arunca o privire.
Plec să fac cumpărături pentru cină. Mai vrea cineva să vină?
Eu vreau să stau la soare. Unde sunt saltelele?
Sunt în șopron. Am să-ți arăt eu.
E, probabil, doar un contact imperfect.
- Și...? - Și, ce?
A fost bună?
Haide...
Jannick, putem pleca?
Hai, du-te cu Swede cea dulce la magazin.
- Mai sunt saltele de pat, dacă vrei. - Nu-i mai spune de pat...
- Nu, cred că voi alerga puțin. - Bine.
- Ai nevoie de ceva? - Îmi pare rău. Eram doar în trecere.
Bineînțeles...
- Vrei să te duc înapoi? - Nu, mulțumesc. Mulțumesc oricum...
- E rândul meu. - Las-o baltă.
Ai terminat.
Ce se întâmplă?
- Ai văzut? Pot să mai încerc? - Fiecare trage câte o dată.
- Tu ai tras până ai ratat. - Ți-a trecut rândul.
În ordine.
Ce mai faci? Vrei o bere? Haide.
- Christian, tu vrei una? - Bineînțeles.
- Bună. - Bună.
- Vă deranjez? - Nu, deloc.
Am cules aceste ciuperci pentru doamne.
Am găsit un loc pe care vi l-aș putea arăta, într-o zi.
Desigur.
- Vreți o ceașcă de cafea? - Nu, nu, nu te deranja.
Eu plec.
- Bucurați-vă de ciuperci. - Mulțumim.
Doar n-o să mâncăm, chiar, așa ceva, nu-i așa?
- Ba sigur că da. - Am putea face un sos cremă.
E o idee bună.
- Vrea cineva să aducă niște cremă? - Merg eu.
Jannick, tu nu vrei să mergi s-o vezi pe fata suedeză?
- Abia m-am întors. Nu sunt așa disperat. - Anja și cu mine am auzit că te-a cam zdruncinat.
Christian, adu suedeza acasă, pentru Jannick, ca să putem dormi.
Voi câți ani aveți?
- Crema e tot ce ne trebuie? - Da, doar atât.
- Arată ca și cum i-ar conveni. - Și eu cred la fel.
- Bună. - Bună.
- Avem nevoie de niște cremă. - Cremă?
- Cremă... - Cremă sos?
- Asta e. - Cremă. Okay.
- A fost bună berea? - Da, le-a plăcut.
Cât costă asta?
Deja am închis casa, așa că v-o trec în cont.
Bine, mulțumesc.
Ucenicia asta, în Copenhaga, sună bine.
Nu sunt sigură că o voi obține.
- Și dacă o vei obține, când va fi asta? - La 1 septembrie, peste 71 de zile.
Linn, arată-ne țâțele!
- E un oraș mic. - Prea mic...
Ai putea să vii și tu, deseară.
Nu, nu pot.
Va fi frumos. Trei feluri de mâncare și, orice.
- Trebuie să aduc ceva? - Nu, doar vino la 8, lângă lac.
Știu unde se află.
- Ne vedem atunci. - La revedere.
O, așteaptă...
- Să porți ceva drăguț, e o tradiție. - Tradiție?!
Băieții poartă costume, iar fetele poartă rochii.
Face să fie mai frumos.
La naiba...
Deodată, a apărut acolo, pe ștergătorul de parbriz. Hodoronc-tronc.
E ciudat. Ești sigur că nu era acolo dinainte?
Categoric. Era ca și cum...
cineva m-ar fi urmărit, din pădure.
- Cine a fost? - Nu știu. N-am putut să văd.
- De ce nu te-ai dus să vezi? - Radioul a pornit dintr-o dată...
A fost ca și cum...
Ca și cum ar fi avut de a face cu Sofie.
Tuturor ne lipsește.
- Îi putem suna pe părinții tăi. - Îi putem suna din oraș.
- Telefoanele mobile nu merg, aici. - Nu e nevoie.
Nu știu ce se întâmplă. Doar suportați-mă.
Hei, suntem prietenii tăi, corect?
Eu mă duc să mă schimb.
Mă duc să mă schimb.
Mark, stai acolo de 20 de minute!
Arăți minunat.
- Nu sunt sigură că am făcut destul, pentru șase. - Atunci, vom face mai mulți cartofi.
Bună.
Bună, intră.
Cu toții arătați grozav.
- Bună, Mark. - Linn.
- Jannick. - Linn.
- Anja. - Linn.
Trine.
- Trine. - Linn.
Mulțumesc.
- Ține. - Mulțumesc.
- Ei bine... Noroc! - Noroc.
Fotografia! Trebuie să facem fotografia.
- Sunteți gata? - Da.
- Aș putea s-o fac eu. - Nu, trebuie să apari și tu în ea.
- Ar fi mai ușor dacă eu... - Trebuie să apari și tu.
Haide.
10 secunde!
- Se întâmplă ceva? - Da, acum.
Așa că Christian și cu mine am fost trimiși la biroul directorului. Eram 12?
- Așa e, cu Teglgard. - Tegl-capra.
Avea niște pete imense de transpirație și stătea cam așa.
Așa că se apleacă înainte și vine un miros îngrozitor.
- "Jannick, tu ai băut?" - Și Jannick vomită.
Tot, peste Teglgard.
Asta a fost bună.
E o casă grozavă, dar nu e înfricoșător, noaptea?
Înfricoșător?!
Ba da, e înfricoșător. Christian a văzut o fantomă, anul ăsta.
- Mark... - O fantomă?
Era mașina.
- Am crezut că a fost ceva acolo. - Poate că a fost.
Ei bine...
Cred că ar trebui să ținem un toast...
Pentru Anja și cina ei fantastică.
Mulțumesc.
- Eu am ajutat-o să facă sosul. - Și pentru sosul grozav.
Au fost 3 ani minunați...
și...
și sunt foarte fericit că sunteți prietenii mei.
- Noroc, pentru asta. - Noroc.
- Vreau niște cafea și un coniac. - Eu cred că voi fuma o țigară.
Dacă vreți cafea, am nevoie de lemne pentru foc.
Aduc eu.
Arătai mai vesel!
La naiba! Poți să le iei? Poți să le iei?
Ești fată? Erai așa de speriat...
Te-ai speriat?
- Să ți-o trag, Mark. - A fost doar o glumă, Christian.
- Idiotule... - A fost doar o glumă.
Nu-l băga în seamă pe Mark. E doar un idiot.
Poate că ar trebui să-mi chem părinții să vină, să mă ia.
Încetează, Christian. A fost doar o glumă proastă.
E absolut normal să fii supărat.
Ar fi trebuit să discut cu ea.
Și eu ar fi trebuit.
Nu înțeleg de ce n-a spus nimic.
Îmi imaginez tot felul de lucruri.
Nu sunt sigură în legătură cu Frankfurt. Mă gândesc să nu mai plec.
- Ce vor spune părinții tăi? - Nu le-am spus nimic.
Am putea merge la Fiji să învățăm să ne scufundăm.
Sună bine.
Am putea trăi pe o plajă.
E mai bine ca în Suedia.
E frumos și aici.
Du-te la ceilalți, vin și eu, imediat.
- Mă bucur foarte mult că ai venit. - Și eu.
Am mai găsit două sticle.
- Îmi pare foarte rău, Christian. - Probabil a fost vina mea.
- Nu, a fost a mea. - Bine, a fost a ta.
- Mai vrea cineva șampanie? - Da!
- Ține. - Mulțumesc.
- Noroc. - Noroc.
E frumos aici.
E cam mare distanța între petreceri, aici.
Poți veni și mâine, dacă vrei. Vom sărbători Sfântul Hans.
Îmi pare rău pentru sora ta...
Ceilalți mi-au vorbit despre ea în timp ce tu erai la lac.
Încerc să trec peste asta, și...
- Ce? - N-am spus nimic.
- Vrei să dansăm? - Sigur.
- Bună. - Bună.
- Te distrezi? - Mă distrez foarte bine.
- Mai este bere înăuntru. - Mulțumesc, tocmai am primit una.
Mâine facem un foc mare afară și un grătar...
- Christian tocmai mi-a spus. - Mișto.
- Baia e lângă bucătărie? - Da.
N-ar trebui să mergem la culcare?
- Ce? - N-ar trebui să mergem la culcare?
- Acum? - Da.
Jannick!
Haide...
- Nu mai am prezervative. - Nu contează.
Ar trebui să folosim ceva.
Bine.
- Probabil că are Jannick câteva. - Lui nu-i trebuie.
Mă întorc în două secunde.
Christian?
Ce faci?
- Am aruncat-o în apă. - Ce?
- E Sofie. - Sofie?
Încearcă să ia legătura cu mine.
- Christian... - Încearcă să-mi spună ceva.
E moartă, Christian. Sofie a murit.
Nu știu de ce a făcut-o.
Sunt și eu îndurerată...
dar încerc să merg mai departe.
- Cheia s-a întors. - De ce ai păstrat cheia?
- E a Sofiei. - N-o va aduce înapoi.
- Nu asta vreau să spun. - Atunci, ce este?
- Nu mă asculți... - Vreau să te ajut.
Nu înțelegi un lucru. Nu-ți pasă prea mult.
Cum poți să spui asta?
Bună dimineața.
Mai este cafea?
- Tu faci vrăjitoarea, Mark. - Să trecem peste asta. Mi-e prea foame.
- E rândul tău să faci vrăjitoarea. - Da, relaxează-te.
Cred că am văzut-o pe Linn plecând singură acasă, astă noapte.
- Christian, ce e cu tine? - Ce?
Futu-i!
Malin Persson, în vârstă de 6 ani a dispărut.
Poliția nu are indicii.
E grozavă.
Dar nu e prea stabilă.
- Acum? - Acum e prea jos.
- Ține. - Puțin mai sus.
- Bună, Trine. - Bună.
Arată bine.
Noi mergem la grătar.
Unde e cealaltă?
Cine?
Prietena voastră brunetă. Sofie.
E bolnavă?
Da.
- Nu mai am din Germană. - Mai dă-mi câteva.
Uite cum zboară...
E așa de mișto!
- Un toast, ca să venim aici și la anul. - E o tradiție.
- Voi veni acasă din Anglia, pentru asta. - Noroc, pentru tradiții.
Am obținut ucenicia.
Sunt pe cale să devin argintar, la Copenhaga.
- Deci, vii la Copenhaga? - Mișto.
- Și, unde e? - E la Rikke Grunlykke.
- Cred că e-n Studiestrode. - Da, îl știu.
Și eu știu.
Vorbind de tradiții...
- V-am adus o tradiție suedeză. - Care-i aia?
- "Lumina lunii". - Mișto! S-o bem.
- Trebuie băută cu cafea. - S-o încercăm.
Este cafea înăuntru. Vrei să-ți arăt unde-i?
Știi ceva despre asta?
- Asta-i Malin. - O cunoști?
A fost nepoata lui Persson. Întregul orășel l-a ajutat s-o caute.
- De ce întrebi? - Am găsit pălăriuța surorii mele la Persson.
- Sofie? - Da.
I-am aruncat cheia în apă, și s-a întors. Continuă să se întoarcă.
- Nu înțeleg... - Nu contează.
Nu, continuă. Vorbește-mi despre asta.
Eu cred că ea e aici.
- Ce crezi că vrea? - Nu știu.
Ai încercat să iei legătura cu ea?
- Nu, nu pot. - Ba da, poți.
În sfârșit...
Lucrurile bune vin la cei care așteaptă.
Mulțumesc.
- Nu, toarnă ca lumea. - Ușurel...
Mulțumesc.
- Noroc. - Noroc.
Asta-i de clasă mondială...
Poți, categoric, s-o simți.
- Am o idee. - Ce?
Ați încercat vreodată "Duhul din pahar"?
- E un joc la băutură? - Îl știți.
- Eu nu vreau. - E foarte mișto.
- Cum rămâne cu cântecul de toiul verii? - Îl vom cânta mai târziu. Hai să încercăm.
O vom face la masa de seară.
Haide.
Cu toții trebuie să puneți câte un deget pe pahar.
- Și tu, Anja. - Tu nu?
Persoana care pune întrebările, nu trebuie.
Apoi, închideți ochii.
Chemăm un duh apropiat.
E cineva pe aici, cu noi?
E cineva aici?
Chemăm un duh apropiat.
E cineva cu noi?
Hello?
Vrem să vorbim cu duhul care a luat legătura cu Christian.
Ce faci?
Vrem să vorbim cu duhul care a luat legătura cu Christian.
- Ce faci? - Mai taci, odată!
E cineva aici, cu noi?
E cineva aici?
E cineva aici, cu noi?
- Chemăm un duh apropiat. - Ai mai încercat asta, înainte?
Nu știu ce să spun...
E cineva aici, cu noi, poate?
- Hai să mai încercăm o dată. - Ei, hai, Christian...
Îmi pare rău...
La naiba, e un joc nostim.
Vrea duhul ceva de băut?
Ești spiritul care încearcă să ia legătura cu Christian?
Da.
Cum te cheamă?
- E Malin. - Care Malin?
Nepoata lui Persson. Ce vrei?
Ce vrea să însemne asta? Ce înseamnă B-2-5?
Ce vrei să facem noi?
Eu chiar nu cred că asta mai e distractiv. Putem să strângem?
Vrei să închizi fereastra, Jannick?
E un ciob de pahar înfipt în perete.
Hei, stați un moment. Sunt coordonate.
- B-25. - Este exact acolo unde a fost ciobul.
- E în mijlocul pădurii. - E locul în care se află stânca.
N-ar trebui să mergem acolo?
- N-ar trebui să ne calmăm puțin? - La naiba...
Eu nu merg în pădure...
Voi rămâne cu tine.
Mergi și tu?
Sigur.
Aici e.
- Cum vom putea găsi ceva, aici? - Putem începe să căutăm.
Ar fi trebuit să luăm o lanternă.
Mi-e frig.
E imposibil. Vom reveni mâine, pe lumină.
Linn, haide.
Da, ne va fi mai ușor să vedem, mâine.
Nu, o vom face acum.
Încetează, Christian, nu are rost.
Ești bolnavă. Ai nevoie de ajutor.
- Calmează-te... - Tu să taci!
- Christian, haide... - Lasă-mă.
Ești bolnav.
Ce ai spus?
E a Malinei...
E Malin...
- Ești sigură? - Da.
- Ce-ar trebui să facem? - Va trebui să chemăm poliția.
Da.
Am să merg eu cu Trine.
Ești în regulă?
Am găsit-o pe Malin. E moartă.
Mergem să aducem poliția.
Christian și Jannick sunt cu ea, în pădure.
Conduc eu.
Ce dracu? Asta nu e cheia Sofiei?
Și eu am crezut asta...
Dragă Christian, îmi pare rău că trebuie să citești asta.
Îți amintești când Trine și cu mine am fost la Hällefors, în Easter?
E ceva ce nu ți-am spus legat de călătoria noastră.
Atenție!
Trine, e moartă. Trine, e moartă. Trezește-te!
Să-ți ții gura!
Sapă, Sofie! Sapă!
- Trebuie să spunem cuiva. - Știi ce se va întâmpla, atunci?
Știi?
Trine!
Trine, e moartă!
Trebuie să spunem cuiva!
Știi ce se va întâmpla dacă spunem?
Ce s-a întâmplat?
- Malin! - Trine, la naiba...!
Mark!
Malin! Malin!
Ajutor!
Linn!
Christian!
Ajutor!
- Jannick! - Mark! Mark!
Christian!
Linn!
Ajutor...
Ajutor, ajută-mă...
- Christian. - Christian, ajută-mă!
Christian!
Christian, ajută-mă!
Christian.
Asta nu e corect...
Ajutor!
Nu!
- Bună. - Bună.
Tocmai vii de la muncă?
Au mai rămas 4 zile, apoi plec de aici.
- Te simți bine? - Din ce în ce mai bine.
Nu credeam că vă veți mai întoarce, vreunul dintre voi.
A trebuit să mai văd locurile, încă o dată.
Înțeleg...
- Am absolvit. - Felicitări.
Și pleci să călătorești, cu Jannick?
- Nu, Jannick și-a găsit o prietenă. - Bine.
- Și ce ai să faci, atunci? - Nu știu.
- Anja călătorește. - Cu Mark?
S-au despărțit.
- Sunt părinții tăi? - Da, ei sunt.
- Iar aceasta e Linn. - Ne bucurăm să te cunoaștem.
Christian ne-a vorbit mult despre tine.
Puteți merge la șină? Vin și eu, imediat?
Când ajungi în Copenhaga...
Sună-mă.
La revedere.
Traducerea și adaptarea - Marius Luca marius_luca@hotmail.com
Pentru schimburi de filme .: filme.greatnow.com :.